Nirvana – Zaključek vročega odkrivanja same sebe

Samoten teden je pred menoj. Spet je službeno nekje. Pogrešam ga. Njegovi pogosti obiski so mi zbudili željo po moškem.

Po njegovem medenem pogledu, poljubih, po nekaj dni stari bradici, po njegovem vonju, po trdnih mišicah in še trdnejšem udu. Počutila sem se živo. Počutila sem se potrebno. Počutila sem se tudi potešeno. Ko ga ni, živim svojo rutino. Vsake toliko se poigram sama s sabo. Slabši nadomestek.

Zvečer pred televizijo, med skakanjem med programi, prileti sporočilo.

“Draga, v soboto pripravi kovček za dva dni. Greva na lepše.” Prešine me, da me nikoli ne pokliče po imenu.

“Kam? Kakšna oblačila naj vzamem?”

“Nič posebnega. Nekaj, v čemer ti bo udobno in boš lahko tudi hodila. Z avtom greva. Ne prav daleč, a tudi blizu ne bo.”

Sredi tedna je, jaz pa v mislih že pakiram. Vznemirjenje zato, ker se bo vrnil, ker greva. Teden je mineval prepočasi in minil v zlaganju v kovček, iz njega, pa spet nazaj. Končno je na koledarju pisalo sobota. Vstala sem zgodaj.

Pome je prišel zjutraj: “Benetke naju čakajo.” Poskočila sem od veselja in ga z vso močjo objela.

“Obožujem Benetke. A prav tam bova spala?”

“Prinesi kovček in greva, med potjo ti povem.”

Ne spomnim se, kdaj sem bila tako hitro v avtu. Vznemirjena in pripravljena na pustolovščino. Pot je minila, kljub slabim trem uram, kot bi mignil. Parkirala sva v veliki parkirni hiši, pograbila vsak svoj kovček in se peš odpravila v srce mesta. Najprej čez mogočno, novozgrajeno stopnišče. Zdelo se mi je, da me je v trenutku objel značilen vonj po mestu. Hrup obiskovalcev je motil idilo, a kaj bi to. V Benetkah sem. S Petrom.

Vodil me je po uličicah, skozi ozke prehode, prek neštetih mostov. Spodaj so se pozibavale gondole, nekatere čakajoč nove potnike, druge polne tujcev. Kljub temu, da sem bila že velikokrat tu, pa se z gondolo še nisem peljala. Povem mu. Za hip je obstal, se mi nasmehnil in šla sva dalje. Nekje v osrčju se je ustavil pred čudovitimi starimi vrati. Na tipkovnici je odtipkal kodo in vstopila sva. V drug svet. Po mehki preprogi do dvigala in nato v sobo. Brez recepcije. Razkošna postelja in okno s pogledom na kanal. Nad glavo lestenec iz muranskega stekla. Očarana sem stala sredi sobe in se naslajala nad razkošjem.

“Pridi greva. Čaka naju sprehod skozi mesto, potem pa zgodnja večerja v sobi,” je razlagal, držeč me za roko. Čvrst prijem mi je več kot koristil, saj so pogledi tavali po pročeljih, nos je vpijal hkrati vonj po vodi in zatohlosti stoletnih zidov, ušesa so lovila kakofonijo zvokov. V prsih me je tiščalo od navdušenja. Ob nekem mostu je zavil k vodi in se ustavil ob gondoljerju. Čakalo me je pozibavanje na vodi. Čudovit občutek. Stisnila sem se k njemu in uživala. Nič nisva govorila, dovolj je bila bližina, dotik. Tu in tam sva si ukradla droben poljub. Drug svet…

Pozno popoldne sva prišla domov. Utrujenih nog in polnih misli. Zvlekla sem se pod tuš in kar gola smuknila v posteljo. Ne vem, kdaj me je zmanjkalo. Zunaj so se že prižgale luči, ko sem znova odprla oči. Bila sem sama. Na mizi me je čakalo sporočilo. V omari visi obleka, obleci se in me počakaj. Zdrvela sem do omare, kjer me je pričakalo noro presenečenje. Bila je razkošna karnevalska obleka v smaragdno zeleni barvi, s polno čipkami in naborki.

Edina stvar, ki ni bila iz preteklega stoletja je bila zadrga, ki mi je obleko zaprla od strani. Z navdušenjem sem se oblekla v krinolino, se namazala in nadela pripadajočo krinko, ki mi je prekrila pol obraza. Brez perila. Dvignila sem si lase. Pogled v ogledalu mi je pokazal drugačno mene. Drugačno Petro. Petro izpred dveh stoletij. Vznemirjena, srečna, polna pričakovanja sem stala ob oknu. Kmalu za tem, so se odprla vrata in vstopil je. Tudi on iz drugega časa. Oblečen prav tako v zeleno pravo z ozkimi hlačami, srajco z bogatimi čipkami in naborki. Ogrnjen v temno ogrinjalo. Obstala sva. Oči so iskale, srce je norelo.

“Danes se bova ljubila v drugem času. Si lačna? Čaka naju nekaj predjedi…” mi je s hripavim in zategnjenim glasom zašepetal. “Čudovita si, prsi ti kipijo iz obleke, barva se staplja s tvojo poltjo in lasmi… nora si videti.”

Stopil je bliže in se s prsti narahlo dotaknil temno obarvanih ustnic. Palec je drsel po spodnji ustnici in razprla sem jih. Že samo ta dotik, je v meni prižgal ogenj. Prestopila sem se, da bi mu bila bliže. A se je odmaknil in nadaljeval risanje ustnic. Komajda dotik. A v telesu začetek potresa. Naspana in srečna zaradi čudežev dneva, sem pričakovala še kakšnega. Vrnila sem mu dotik. Oboževala sem njegovo bradico, za katero so bile skrite njegove mehke ustnice, ki so v meni prebujale strast.

Njegov prst, je še vedno risal poti in ujela sem ga med zobe. Sesanje in grizljanje prsta, je izvabilo stokanje. Ustopil se je bližje k meni. Če ne bi bilo med nama toliko blaga, bi ga začutila. Oči sem spustila na njegovo mednožje in ugotovila, da nisem samo jaz vznemirjena. Iz njegovih hudo ozkih hlač je že utripalo njegovo vznemirjenje. Prst je kaj kmalu zamenjal z ustnicami in njegov poljub je bil globok in zelo zahteven. Mehkobo je zamenjala trdnost jezika, ki je požrešno suval v moja usta in se igral z mojim jezikom.

Zrak je bil poln napetosti in zvokov potrebe. Oba sva glasno stokala, pa je bil samo poljub. Predigra celega dneva je povzročila potrebo po – vsem. Njegov jezik je iskal in zahteval, je raziskoval, se dotikal. Potoval proti ušesni mečici in se zagrizel. Po moji koži se je širila mrzlica. Naježena in v pričakovanju sem mu slekla ogrinjalo, zagrabila čipko in ga ritensko vlekla proti visoki postelji. Padla sem nanjo in ga potegnila za seboj. Svojo obleko sem potegnila visoko navzgor in razširila nogi. Ujela sem ga v primež.

Hkrati sem požrešno lovila njegov jezik. V nekem trenutku je zdrsnil z mene in se zagrizel v mojo sredico. Z dolgimi potegi je z jezikom potoval po najobčutlivejšem delu mojega telesa, hkrati pa je v mojo globino potisnil prst. V strasti in užitku sem zakričala. Uprla sem se na pete in dvignila boke. Poljubi prsti, jezik, zobje so mi mešali um in občutke tam spodaj. Iz čipk sem potegnila prsi in si jih gnetla ter dražila bradavice.

“Napiči me, prosim. Zarini ga globoko vame,” sem postajala nestrpna.

Dvignil je glavo in okoli ust in na bradi se je svetil od mojih sokov. Potegnila sem ga nase in ga odpoljubila. Zlezel je iz hlač in na plano je pogledala njegova napeta batina. Utripal je v ritmu srca. Iz vršička vijoličaste, napete glavice je primezela njegova strast. Vzela sem ga v usta in ga posrkala vase. Dlan se mi je poigraval z mošnjo, potovala po korenu napetega uda. Potegnila sem ga visoko vase, da je kožica skorajda prekrila napet glavič. Potem sem odpotovala navzdol in ga zategnila, da je trznil od užitka in skorajda bolečine. Medtem je njegov sredinec utonil med napetimi ustnicami tam spodaj. Uživala sem v občutku njega v svojih ustih in njega med svojimi nogami.

“Zdaj te bom. Napičil.”

Stoje na koncu postelje me je potegnil na rob, moji nogi dvignil na svoji rami, si ga prijel v roko in poiskal vhod v moje globine. Počasi je zdrsnil v mojo pričakujočo luknjo. Njegovi boki so komajda gibali vame. Ker sem imela nogi dvignjeni sem lahko samo čakala, kdaj ga bo končno porinil do konca. Ko je končno potisnil do roba, sem kriknila v užitku. Gibanje bokov je pospešil in zarival vame. Zrak je bil poln zvokov premočenih spolov, najinega stokanja in globokega dihanja. Čakala sem vsak njegov poriv. Čakala, da me napolni s svojo strastjo.

Ko je za hip ustavil gibanje globoko v meni, sem čutila, kako se z vsakim utripom srca polni in trepeta v meni. Palec je potisnil med naju in poiskal ščegetavček. Zdaj sem vedela, da me bo naslednjih nekaj njegovih gibov razneslo. Zdaj je znova suval z boki vame in sopenje je preraslo v grčanje in polglasne krike. Začela sem se tresti in tresavica je napovedovala, da se bom povzpela do zvezd. Telo so mi začeli prevevati krči in skorajda hkrati sem začutila, da se je do konca napel in začel brizgati vame. Kriki strasti in odrešenja, kriki potešitve. Potresalo me je. Za hip sem stisnila nogi, da se je ustavil. Potem sem jih znova razširila: “Prst prosim.”

Ostal je v meni in s prstom potoval po premočenem trdem vršičku. Skoraj takoj so me znova pretresli krči.

“Še enkrat!” Začudeno je znova vrtel po mojem vršičku. Po četrti zahtevi in mojem orgazmu sem začutila, da v meni znova raste. Ponorelo je gibal vame in božal moj ščegetavček. Ko naju je znova ujel vrtinec naslade, sva končno obležala. Med nogami mi je gorelo. Od naslade in vnovičnega poželenja. Noč je bila nora in neskončna…

Zbudila sva se pozno potem sva se odpravila na zajtrk.

“Danes se ne bom stuširala. Želim obdržati na sebi tvoj vonj…” Nasmehnil se je in me globoko poljubil. V njegovih očeh sem zaznala senco.

Kasneje, že skoraj doma, me je prijel za roko in rekel: “Veš, odhajam. Na Kitajsko. Za dalj časa.”

Vprašujoče in rahlo prestrašeno sem ga pogledala.

“Za dve leti…” Držal me je za roko. Še vedno.

V sebi sem onemela. Otrdela. Bilo mi je, kot bi me preklal na pol. Brez besed. Nisem ga mogla pogledati. V tišini sva se pripeljala do doma. Vzela sem kovček, se sklonila nadenj in ga poljubila, še dišeč po najini noči.

“Pogrešaj me…” obrnila sem se in odšla skozi vhodna vrata, ne da bi se obrnila. Nisem hotela, da vidi solze, ki mi drsijo po licu.

Mercedes