Nevihtna noč

Nagnila je glavo in se rahlo polegla na njegovem kavču. Skorajda padel je nanjo, vendar njenih ustnic ni izpustil. Igri jezikov so se pridružile dlani. Kaj hitro je našel pot pod deko do njene kože. Zdaj je bila že lepo topla. Razgreta. Dlan mu je zdrsnila pod njegovo majico, ki jo je nosila namesto svojih oblek. Modrček se je sušil, tako da je imel precej lažji pristop do njenih prsi. …

Deževalo je tako silovito, da so brisalci komaj dohajali gosto zaveso vode. Cesta je bila skoraj prazna. Nebo so razsvetljevali le občasni bliski, ki so hkrati zaslepili oko, mokra cesta pa je za trenutek dobila svetal odblesk.

»Ne, ne zdaj, ne v takšnem vremenu…« je zamrmrala Barbi, ko je zaslišala glasen pok. Avto je sunkovito potegnilo v desno in s težavo je obdržala volan v pravi smeri. Previdno je zapeljala na odstavni pas in ugasnila motor.

‘Počena guma,’ je pomislila.

Za nekaj trenutkov je obsedela pri miru in opazovala dežni slap, ki se je neusmiljeno zlival po vetrobranskem steklu. Signal na telefonu je bil obupno slab. Pomoči ni mogla priklicati.

Globoko je vdihnila, oblekla tanko dežno jakno, zagrabila dežnik in odprla prtljažnik. Rezervno kolo je bilo tam. Seveda. Tudi dvigalka. Seveda. In… Teorijo je poznala.

Praksa pa je bila nekaj povsem drugega. Sploh v tem nalivu.

Skorajda v trenutku je bila premočena do kože. Dvigalka se ni hotela pravilno namestiti, vijaki pa se niso premaknili niti za milimeter.

»Daj no…« je jezno zakričala v noč in z vso težo stopila na ključ. Brez uspeha. Počutila se je nemočno in besno zaradi tega. Ravno je razmišljala o tem, da bi se usedla nazaj v avto in počakala jutra, ko so se za njo ustavili žarometi.

Srce ji je za hip poskočilo. Res ni vedela, kaj lahko pričakuje tako pozno ponoči, a po drugi stani ji je bilo že vseeno. Pravzaprav se ji je sladko je… Jezna je bila na cel svet.

Iz temnega terenskega vozila je stopil visok moški v temnem plašču. Nad glavo si je potegnil kapuco in brez naglice stopil proti njej.

»Videti je, da imate trmaste vijake ali pa predrobne ročice,« je rekel z rahlim nasmehom.

Njegov glas je bil miren in globok. Takšen, ki je zvenel, kot da ga slabo vreme sploh ne gane.

Barbi ga je opazovala. Dežne kaplje so mu polzele po obrazu, v očeh pa je bilo nekaj toplega in pomirjujočega.

»Ali sprejemate pomoč neznancev?« je skorajda takoj za tem vprašal. »Miha sem,« je še pristavil.

Pogledala je ključ v svojih rokah, nato njega.

»Barbi. Mislim, da niti nimam veliko izbire.«

Nasmehnil se je. Ne široko. Le toliko, da se je v njej nepričakovano sprostil vozel napetosti. Z veseljem mu je predala ključ in se odmaknila iz svetlobe žarometov njegovega avta.

No, tudi on je potreboval kar nekaj moči, da so se vijaki vdali. In medtem, ko se je on ukvarjal z odvijanjem vijakov, je skočila po nadomestno gumo. Nemo ga je opazovala, saj se ji pripombe res niso zdele smiselne. Da je vse opravil, mu je vzelo kar nekaj časa. Ko je končal, je vrnil predrto gumo v prtljažnik in pospravil orodje. Z neskončno hvaležnostjo v očeh se mu je zahvalila.

»Veste kaj? Čisto blizu sem doma, oba sva premočena in dobro nama bo del vroč čaj in šilce močnejšega,« je predlagal.

Ker jo je že pošteno zeblo, do doma pa je imela še lep kos poti, je povabilo z veseljem sprejela. Vsa premočena je sedla za volan in mu sledila. V parih minutah je zavil na veliko dvorišče. Njegov dom je bil v temi, ko pa sta se približala vhodu, se je domovanje zasvetilo v prijetni luči. Velika moderna stavba. Prijel jo je za roko in jo potegnil pod nadstrešek, ter odprl vrata. V hipu sta z nog zbrcala premočeno obutev, ter odložila plašče. Drgetala je. Zdaj jo je zadel stres pretekle ure.

Povabil jo je v kopalnico in ji prinesel brisače in svojo majico, da bi odložila mokro obleko. Sam bo storil to takoj za njo.

Ko sta oba končala v suhih oblekah, je še vedno trepetala. Zeblo jo je do kosti. Posedel jo je na kavč in jo ogrnil s toplo deko, nato pa skočil še v kuhinjo po čaj.

Vrnil se je z dvema skodelicama vroče tekočine, pladnjem piškotov in dvema kozarcema jantarne tekočine.

»Najprej spijte tole, da vas ogreje,« sedel je zraven nje in ker se je še vedno tresla, jo je stisnil k sebi.

Počasi je srknila ponujeno in naslonila glavo bliže k njemu. Med njima je zavladal prijetna domačnost. Morda zaradi telesne bližine. Počasi se je umirjala. Dvignila je pogled k njemu in ujela njegov globok pogled. Obmirovala sta, nato pa se je sklonil bliže k njej in za trenutek obmiroval. Čutila je, da se je od ugodja bližine rahlo naježila, njegov pogled pa je spremenil barvo.

V temačnejšega. Potem se je narahlo dotaknil njenih ustnic. Ker se ni odmaknila, je dotik spremenil v poljub. Z jezikom je nežno ošvrknil njene ustnice in v trenutku jih je razprla. Potem se je zgodil poljub, dolg in nežen. Raziskovanje njunih jezikov. Igraje je raziskoval njenega in zastokala je. Dolg poljub, ki je postopoma postajal vse bolj požrešen in igrivost je zamenjala sla.

Nagnila je glavo in se rahlo polegla na njegovem kavču. Skorajda padel je nanjo, vendar njenih ustnic ni izpustil. Igri jezikov so se pridružile dlani. Kaj hitro je našel pot pod deko do njene kože. Zdaj je bila že lepo topla. Razgreta. Dlan mu je zdrsnila pod njegovo majico, ki jo je nosila namesto svojih oblek. Modrček se je sušil, tako da je imel precej lažji pristop do njenih prsi. V svojo dlan je ujel dojko, ki se je krasno prilegala v njegovo dlan. Čvrsta. Razdražena. Z napeto bradavičko.

Gladil in krožil je najprej po eni, nato pa presedlal na drugo stran. Ona ga je medtem strastno objemala in drsela z dlanmi po goli koži hrbta. Razdražena je razširila nogi, kot v povabilo. Hkrati je njena desnica začela potovati po njegovi ritnici, mimo boka, proti njegovemu napetemu mednožju. Brezsramno ga je izvlekla iz spodnjic in ga skorajda istočasno že usmerjala proti svoji razmočeni luknji.

Praktično brez uvoda je njegova trda glavica zdrsnila v njene globine. V tistem starodavnem, prvinskem položaju se je znašel globoko v njej in brez razmisleka se je začel zabijati vanjo. Občutil je, da se je ujela v njegov ritem in vsak sunek ujela razširjenih nog in dvignjenih bokov. Vsakič, ko se je zabil vanjo je sobo napolnil zvok mokrega nabijanja telesa v telo. In njeni kriki strasti. Zrak je bil poln vonja po seksu.

Grabila ga je in njeni nohti so se zarili v njegovo kožo. Njene ustnice so se ujele v njegovo ramo. V strasti s je dobesedno zagrizla vanjo in občutek je imel, da ga je to še dodatno podžgalo, saj je njegov ud dobil nov val krvi in bil je trd, kot že dolgo ne.

Pod seboj je imel toplo, potrebno žensko, v katero se je zabijal z vso strastjo.

Na sebi in v sebi je imela trdega moškega, ki se je zaganjal vanjo in ji nudil užitek.

Ritem telesa ob telo, telesa v telo. Drsenje. Občutek, ko glavica doseže konec. Njen, ko ga začuti globoko v sebi, njegov, ko se ustavi v mehkobi njene globine. Ritem. Vse hitrejši. In trenutek, ko ona obstane in samo še čaka, kdaj jo bo zajel ognjemet strasti, ko se bo izpela v kriku. In trenutek, ko jo zalije. Ko se oba treseta v vrhuncu in krikih, ko iz nje pritečejo sokovi njegovega užitka.

Ko zdrsne iz nje, seže s svojo dlanjo v mednožje in ujame vanjo njegov užitek. S prsti, polnimi njegovega semena drsi po svojem spolovilu. On se odmakne in gleda njeno igro tam spodaj. Pogled na njen sredinec, drseč med gubami svoje razdražene muce, ga obnori. Medtem, ko ona nadaljuje igro sama s seboj, ga to tako povzdigne, da tudi on nadaljuje igro.

Zdaj se vsak zase ukvarjata s seboj. Ona razširjenih nog, naslonjena nazaj, vendar vidi njegovo dlan, ki drsi po trdem in napetem udu. Zadimljenih oči ga opazuje in se hkrati draži. Skorajda edini zvok je rahlo stokanje. Obeh. Njen sredinec drsi po ščegetavčku, njegova desnica po trdem korenu, nepremično zreta drug v drugega. On opazi, da si ona pomaga z boki. Gibanje njunih rok je skorajda usklajeno.

In… oba hitita, potrebna novega vrhunca. To pot jo on prehiti, rahlo zarenči in iz glavice v loku poleti val užitka. Ona potrebuje še nekaj trenutkov. Končno otrpne in zakriči v užitku. Skorajda lahko vidi utrip njene muce, ko tudi ona konča.

Tisti večer ne bo ostal v spominu zaradi počene gume, ampak zaradi moškega, ki se je pojavil sredi nevihte – kot da ga je tja pripeljalo nekaj več kot zgolj naključje.

Mercedes