Zajtrk

Njen nasmeh in pomežik sta mu dala vetra. Ujel je njeno telo v objem in njegove ustnice so se zdaj zakopale v njen vrat. Z jezikom je lovil utrip žile, potoval navzgor do ušesne mečice, ki jo je nežno grizljal.

Dan je bil tako zelo drugačen. Nič ni šlo po načrtih. Pogled skozi okno ni bil ravno navdihujoč. Lilo je kot iz škafa, skozi temno nebo so švigale strele in zrak je stresalo grmenje. Nebo je bilo tako težko, da ga je skorajda čutila na vrhu glave. Prav nič se ji ni ljubilo zapustiti varnega zavetja svojega doma. Vsa nevihta je bila precej manj zastrašujoča, če jo je opazovala skozi okno. Vendar je obljubila in obljubo velja držati. Pa tudi karte za nocojšnji večerni koncert niso bile ravno poceni.

Najbolje, da se gre pripravit. Malo prej je prilezla izpod tuša. Reden obred je bil, da si nalakira nohte na rokah in nogah ter da se namaže s kremo. Jasmin? Tega je oboževala. Bolj primeren za večer. Na posteljo je zvlekla cel kup ujemajočega perila. Ti kompleti so ji vedno povzročali preglavice. Na koncu se je vendarle odločila za črno čipko, predvsem zato, ker je vedela, da bo oblekla črno oblekico. Z lepim dekoltejem. In ker je bila rada drugačna, si je nataknila črne čipkaste rokavice in rdeče čevlje. Počutila se je šik, kljub kislemu vremenu.

Dogovorjena je bila, da dve uri pred koncertom pobere Lizo in gresta skupaj. En avto, en parking, manj gneče. Liza ji je povedala, da se pred areno dobita še z nekaj prijatelji, da bo večja družba. Pred vhodom je bilo veliko preveč ljudi. Stiskali so se pod dežniki in upali, da se izognejo mokroti. Plan se je v hipu spremenil in vsak je gledal, da pride čim prej skozi vhod. Šele nato sta poiskali družbo. Nekaj njih je že poznala, nekaj ne.

Nato so se ji oči ustavile na Alešu. V želodcu jo je stisnilo. Njena šolska ljubezen. Neizpolnjene sanje, neizpolnjeni upi, hrepenenja. Nekako nikoli nista prišla na vrsto. Predvsem ji ga je vzela tujina, treniral je smučanje in vedno znova je odhajal. Njune poti so se razšle po maturi. A nekje globoko v srcu je vedno nosila spomin nanj. Visok, skodranih las in lešnikovih oči.

Skočila sta si v objem. Občutek toplote njegovega, zdaj že odraslega in zelo možatega telesa, ji je pobožal dušo. Stala sta drug ob drugem, se smejala, govorila drug čez drugega in se lovila s pogledi. Svet okoli njiju je izginil. Ko so se odpravili v dvorano, joj je samodejno prijel za roko. Topla, trdna, hrapava moška dlan. Stisk, ki ji je poleg roke, stisnil tudi srce. Yugonostalgija jo je potegnila nazaj v leta, ko so skupaj prepevali prav vse. In danes jim je šlo še vedno dobro. Zvoki, ritmi in besedila njihove mladosti. Stal je za njo in jo objel, da je bila s hrbtom naslonjena nanj. Njuni telesi sta lovili ritem. Poplesavala in pela sta tako, kot vsa dvorana okoli njiju.

A hkrati z ritmi okoli nje, se je spremenil tudi njen ritem. V nekem trenutku se je z glavo naslonila na njegove prsi. Začutila je, da se je tudi njegov utrip srca spremenil. Še tesneje jo je stisnil k sebi in ji na vrat pripel drobcen poljub.

Na ušesa pa zašepetal: “Nikoli nisem čisto pozabil nate. Vedno sem te nosil nekje v nekem kotičku. Všeč so mi bile tvoje navihane oči in vedno neurejena frizura. Všeč mi je bil tvoj smisel za humor. Tvoja energija.”

Zaprepadeno ga je pogledala, saj se kot najstnika nikoli nista zares pogovarjala o čustvih. Bila sta samo malo boljša sošolca. Pogled v njegove oči. Zelo resno jo je gledal in čakal… v nekem hipu sta se njune ustnice dotaknile. Komajda poljub… njun prvi. V sebi je čutila naval vsega. Veselja. Pričakovanja. Adrenalina. Glavo je znova obrnila k odru, se še tesneje stisnila k njemu in objela njegove dlani na svojem pasu. Od tistega trenutka je bil njen spomin begav. Pesmi so bile še vedno tam. Prijatelji tudi. A zavedala se je samo njegovega telesa zadaj za seboj. Čutila je trepet vsake mišice v sebi. V nemirnem, podivjanem ritmu je bilo tudi njeno srce.

Po koncertu, ko so se že skorajda razšli, ji je v roke potisnil svoj telefon in prosil, da odtipka svojo telefonsko številko. Dobila je še droben poljub na lice in razšli so se. V srcu jo je zabolelo od razočaranja. Vso pot do Lizinega doma je poslušala njeno čebljanje in navdušenje nad večerom. Ona pa je molčala. Preganjala jo je misel. Znova bo odšel iz njenega življenja.

Doma se je s težkim srcem zvalila v posteljo. Še enkrat se bo učila pozabiti… a jo je na telefonu čakalo presenečenje. Njegov sms. Z vabilom na zajtrk ob desetih zjutraj pri njem. Čez obraz se ji je razširil širok nasmeh. Morda le ne bo treba pozabiti. Pokrila se je in poskušala zaspati. Noč je postala hudo dolga past. Zdelo se ji je, da se že dani, ko je končno utonila v sen.

Neprespano jo je iz postelje potegnila budilka. Vsa zmačkana se je odpravila pod tuš in opravila ves ritual. Nase je zvlekla široko dolgo srajčno obleko, skočila v superge in odbrzela do njega. Počakal jo je pri vratih, ves svež, z vlažnimi lasmi, ki so se še vedno nagajivo kodrale. Potegnil jo je k sebi in poljubil. Zdaj to ni bil več igriv in nedolžen poljub preteklega večera. Potem jo je povabil naprej.

“Včeraj bi te najraje pohrustal, a se mi ni zdelo, da te vlečem iz družbe prijateljic. Za zdajle pa se ne morem odločiti, ali bi najprej zajtrk ali zajtrk,” ji je nagajivo navrgel.

Ponudbo je sprejela v njegovem tonu: “Zajtrk bo v redu.”

Njen nasmeh in pomežik sta mu dala vetra. Ujel je njeno telo v objem in njegove ustnice so se zdaj zakopale v njen vrat. Z jezikom je lovil utrip žile, potoval navzgor do ušesne mečice, ki jo je nežno grizljal.

“Prav, zajtrk torej,” se je poredno nasmejal. Potegnil jo je v kuhinjo in jo dvignil na pult kuhinjskega otoka. Odpel njeno dolgo obleko, ji jo potegnil s telesa in pred njim je sedela v belem perilu. Čutila je, da se ji je naježila polt. Delno od občutka golote, delno od pričakovanja.

“Kaj imaš raje Nutello ali med?”

“Kruh z maslom in medom obožujem, Nutella pa samo na žlico,” je bil njen odgovor.

Njegov pogled je postal temnejši. Brez besed ji je odpel modrček, ji osvobodil prsi in jo polegel kar tam, na pultu. V roko je vzel velik kozarec z Nutello in kar s prsti zabredel v vsebino. Vznemirjena ga je opazovala. Njegovi prsti so s čokoladnim namazom narisali srce na vsako dojko, potem pa krenili še pod belo čipko. Zaprla je oči, ko je njegov jezik nežno potoval po razdraženi dojki z napetimi bradavičkami.

“Očistil te bom prav vse čokolade, verjemi,” je zagodrnjal s polnimi usti.

Prav počasi je njegov jezik drsel po koži in brisal čokoladne sledi. Dolgo in počasi je lizal čokolado z nje. Raziskal je prav vsak centimeter njenih prsi, ki so drhtele v silnem vzburjenju. Vmes je njegova dlan iskala njeno središče. Mimogrede je odvrgla hlačke, da je imel lažji dostop. Skorajda hkrati je ujela v dlani njegov obraz in odpoljubila čokolado z njegovih ust.

Dolg, sladek ples njunih jezikov. Poljub, na katerega je čakala tisočletje in je trajal tisočletje. Ležeč kar tam na pultu, mu je bila čudovita poslastica. Nekako ji je v vsej tej čokoladni sladkosti uspelo najti pas njegovih hlač, se prebiti mimo gumba, zadrge in vsega blaga, do vroče, napete in utripajoče vsebine.

Z levico je nestrpno stresel hlače in perilo iz sebe in obstal pred njo z nekoliko razširjenimi nogami in noro utripajočim kurcem. Z lahkoto ga je znova prijela v dlan in s prsti počasi raziskovala njegovo dolžino. To ga je spravljalo v norost in z boki je dregnil v dlan. Dal ji je vedeti, da želi pospešiti drsenje. A je dlan odmaknila in vanjo ujela njegovo mošnjo.

“Morda bi za zajtrk raje jajčka,” ga je podražila in se naprej poigravala z njimi.

“Prav, jaz bom nadaljeval z Nutello,” je odvrnil in se zagrizel v drugo dojko.

Čokoladni prsti so drseli med njenimi gubami in ji dali nov, drugačen občutek. Rahlo je privzdignila boke in nihala z njimi, njena dlan pa je znova ujela žilavo pošast tam spodaj.

Godrnjaje se je drgnil obnjo. Potem jo je dvignil v sedeč položaj in jo obrnil proti sebi. Razširil njeni nogi. Z jezikom je iskal čokolado med njenimi gubami. S krikom se je nagnila nazaj, se ujela z dlanmi na pult in dvignila nogi na njegovi rami ter ga vsega objela s stegni.

Od vzburjenja in poželenja je skorajda jahala njegov jezik in lovila svoj užitek. Opazoval je njeno nagnjeno glavo, opazoval je vzburjene bradavičke, še vedno polne sladke pregrehe in v svojo dlan vzel svoj ud. Z drugo roko jo je ujel za ritnico in položil nazaj na pult. Zasopla sta se lovila z očmi. Oba motnih, strastnih pogledov, potrebnih potešitve.

Brez besed ga je počasi usmeril v njeno razširjeno muco. Z napeto glavico je čisto nežno dregnil v pripravljeno odprtino. Samo toliko, da ga je občutila. Zaprla je oči.

“Glej me! Glej me, ko ti ga bom zarinil, glej me!” je zahteval.

S težavo je odprla oči. Moten pogled. Njen. In njegov. Počasi ga je zarinil vanjo.

“Glej me!” in nadaljeval drsenje vanjo.

“Ne morem, zmešalo se mi bo, porini ga vame in pusti, da uživam.”

“Glej me!”

Ko je prišel do konca, ga je prav počasi izvlekel. Muka užitka za oba. Počasno suvanje je obema povzročalo preglavice, saj je s tem povečeval njun užitek in hkrati podaljševal igro. Čutil je, kako je pod njim trepetala v pričakovanju. Čutil je, kako jo objema tresavica. Čutil je, da mu počasni gibi jemljejo razum. V nekem trenutku se je končno odločil, zaril svoje ustnice v bradavičko in hkrati pospešil ritem dajanja. Slišal je njene naraščajoče krike, občutil je njene gibe proti njemu. Z mošnjo je udarjal ob njeni ritnici. Ritem, ki ga je občutil in slišal.

Ona je v svoja ušesa lovila zvoke mokrote, ki so se mešali s čokolado in dotikom na ritnicah. Že davno je odpozabila svet okoli sebe. Zavedala se je samo še njunih teles. V nekem trenutku je otrpnila, on pa je še vedno z vso močjo nabijal vanjo. Vsa njena notranjost je začela noro utripati in ožemati njegov ud. Krče njenega orgazma je občutil na svojem udu in končalo se je z njegovimi dolgimi sunki vanjo. Vsak sunek je vanjo izpraznil svoj užitek. Trepetala je v potešitvi. Z zadnjimi močmi se ga je oprijela in ujela njegove ustnice v poljub.

Morda bo zajtrk še malce počakal.

Mercedes